FOR 20 ÅR SIDEN
Jeg vet fremdeles ikke hvorfor jeg er her. Kunne du ikke bare tvinge dem til å si ja?
Jo, men jeg er ikke slik.
Jeg forventet at du, av alle, forsto hvajeg følte om maktmisbruk.
Makt korrumperer, og alt det. Ja, jeg vet det, Charles.
- Når skal du slutte å belære meg? - Når du begynner å lytte.
Du er her fordi jeg trenger deg.
Vi må ikke møte hver av dem personlig?
Denne er spesiell.
XAVIERS SKOLE
- Vakker campus. John, ikke sant? - Jo, brosjyren er super.
Men hva med Jean? Hva med sykdommen hennes?
Tror du datteren din er syk?
Kanskje det var bedre om vi snakket med henne. Alene.
Selvsagt.
Jean, kan du komme ned, kjære?
Da går vi.
Det er frekt å lese tankene mine, eller Mr Lensherrs, uten min tillatelse.
Trodde du at du var den eneste av ditt slag?
Vi er mutanter, Jean. Vi er som deg.
Ja vel? Det tviler jeg på.
Jeg liker denne.
Du har mer makt enn du kan forestille deg. Spørsmålet er om du vil kontrollere den.
Eller la den kontrollere deg.
FOR 10 ÅR SlDEN
Warren? Alt i orden?
- Hva skjer? - Ikke noe. Jeg kommer straks.
Kom igjen. Du har vært der over en time.
Åpne døren. Warren.
Ett øyeblikk.
Åpne denne døren.
Slipp meg inn med en gang.
Herregud.
- Ikke deg. - Pappa, jeg er lei meg.
EN IKKE ALTFOR FJERN FREMTID
Hele verden går til helvete, og dere skal bare sitte der? Kom igjen.
Bobby.
Takk, Kitty.
- Vi blir drept her ute. - Ja, jeg vet det. De er ikke klare, Storm.
- Logan. - Ikke skap deg.
Det var min siste sigar.
- Den kommer nærmere. - Kom igjen. Vi fortsetter.
Blikkmannen. Kom hit.
- Hvordan er kastearmen din? - Logan, vi jobber som team.
Lykke til med det. Kast meg. Nå.
Pokker heller, Logan, ikke gjør dette.
Timen er over.
Colossus. Fint kast.
Simulering komplett.
- Hva var det? - Faresimulering.
- Du vet hvajeg mener. - Ro deg.
- Jeg prøver å lære dem noe. - Jeg lærte dem noe.
Det var en forsvarsøvelse.
Angrep er det beste forsvar. Eller er det omvendt?
- Dette er ikke en lek, Logan. - Det trodde jeg.
Jeg er bare hjelpelærer. Har du problemer, snakk med Scott.
- Scott! - Jean.
- Alt i orden? - Ja.
Du unngår meg. Noe er galt.
Når jeg berører kjæresten min, dreper jeg ham. Ellers har jeg det supert.
Det er urettferdig. Har jeg lagt press på deg?
Du er mann, Bobby. Du tenker bare på én ting.
- De lette etter deg. Du kom ikke. - Hva bryr du deg?
- Jeg måtte dekke for deg. - Jeg ba deg ikke om det.
Nei. Professoren gjorde det.
- Jeg kom bare innom. - Så gå videre, Logan.
Hør her.
- Jeg vet hva du føler. Da Jean døde... - Ikke.
Kanskje det er på tide å legge det bak oss.
Ikke alle heles så fort som deg, Logan.
MUTANTDEPARTEMENTET
MUTASJONERS UTVIKLING
Minister.
- Møtet har begynt, sir. - Takk.
President.
Sett deg, Hank.
Sikkerhetsdepartementet sporet Magneto.
Vi fikk treff i Lisboa, Genève, Montreal.
NAVSAT mistet ham ved grensen, men vi fikk en trøstepremie.
Pågrepet da hun brøt seg inn hos legemiddeltilsynet.
Vet du hvem hun har imitert? Minister Trask.
Ja, sir. Hun klarer det.
- Ikke nå lenger. Vi har henne. - Tror du fengslene dine holder henne?
Vi har nye fengsler. Vi holder dem mobile.
Hvor er Magneto?
Raven?
- Raven, jeg spurte deg om noe. - Jeg svarer ikke på slavenavnet mitt.
Raven Darkholme. Det er ditt egentlige navn, hva?
Eller har han overbevist deg om at du ikke har familie lenger?
Familien min prøvde å drepe meg, ditt patetiske kjøtthue.
Greit. Mystique - hvor er han?
Her inne med oss.
Jeg vil ikke spille spill. Jeg vil ha svar.
Vil du ikke spille spill med meg?
Du skulle stoppe dette. Si meg, hvor er Magneto?
Vil du vite hvor han er?
Homo sapien.
Arrestasjonen hennes vil provosere Magneto, men hun gir oss diplomatiske pressmidler.
Prinsipielt kan jeg ikke forhandle med disse folkene.
- Det var derfor du utnevnte meg, sir. - Ja, det var det.
- Men ikke derfor du tilkalte meg hit. - Nei. Dette.
Det var det hun stjal.
WORTHINGTON LABORATORIER JIMMY ALIAS LEECH
Du store.
- Er den levedyktig? - Vi mener det.
Vet dere hvordan dette vil påvirke mutantsamfunnet?
Ja. Det er derfor vi trenger diplomatien din nå.
Når et individ erverver seg mye makt, blir bruken, eller misbruket, alt.
Blir den brukt for alles beste, eller personlige eller destruktive formål?
Dette er et spørsmål vi må stille oss selv. Hvorfor?
Fordi vi er mutanter. For synske, er dette et spesielt problem.
Når er det akseptabelt å bruke makten vår og når går vi over streken
som gjør oss til tyranner?
Einstein sa at etikk bare angår mennesker uten overmenneskelighet bak.
Einstein var ikke mutant, så vidt vi vet.
Denne rapporten ble sendt til meg av en kollega. Dr. Moira McTaggert. Jones.
Denne mannen ble født uten avanserte hjernefunksjoner.
Organene og nervesystemet virker, men han har ingen samvittighet å snakke om.
Hva om vi overførte samvittigheten fra en person,
la oss si en far til fire med dødelig kreft, til denne mannens kropp?
Hvordan skal vi avgjøre hva som er etisk oppførsel og hva...
Professor?
Vi fortsetter i morgen. Timen er over.
Værvarselet meldte sol.
Beklager.
Jeg må ikke være synsk for å se at noe plager deg.
Magneto er rømling, vi har en mutant i regjeringen,
en president som forstår oss - hvorfor skjule oss?
Vi gjør ikke det. Men vi har fiender. Jeg må beskytte studentene mine.
Ja, men vi kan ikke være studenter i all evighet.
Jeg har ikke ansett deg som studenten min på flere år.
Faktisk tenkte jeg at du kunne ta min plass en dag.
- Men Scott... - Scott har forandret seg.
Han tok Jeans dødsfall hardt.
Ja, ting er bedre der ute,
men du av alle vet hvor fort været kan forandre seg.
Det er noe du ikke forteller oss.
Ororo. Charles.
Jeg elsker den nye sveisen din.
Takk det samme. Takk for at du kunne møte meg på så kort varsel.
Du er alltid velkommen her. Du er en del av dette stedet.
- Jeg har nyheter. - Er det Eric?
Nei. Selv om vi gjør fremskritt på den fronten.
- Mystique ble nylig pågrepet. - Hvem er pelsdotten?
- Hank McCoy. Mutantminister. - Akkurat. Ministeren. Fin dress.
- Dette er Logan. Han er... - Wolverine.
- Jeg hører du er litt av et dyr. - Og det sier du.
- Magneto skal hente Mystique. - Han er ikke problemet.
I det minste ikke vårt mest presserende.
Et selskap har utviklet en mutantmotgift, en måte å undertrykke det mutante X-genet.
- Undertrykke? - Permanent.
De kaller det en kur.
Latterlig. Man kan ikke kurere det å være mutant.
- Vitenskapelig sett... - Når ble vi en sykdom?
De offentliggjør det nå.
Disse såkalte mutantene er mennesker akkurat som oss.
Deres lidelse er en sykdom, en korrumpering av sunne celler.
Men jeg står her i dag for å fortelle dere at det er håp.
Dette stedet, en gang verdens mest berømte fengsel,
blir nå frihetens kilde for alle mutanter som velger det.
Mine damer og herrer, jeg presenterer løsningen på mutasjon.
Endelig har vi en kur.
Hvem vil ta kuren? Hva slags feiging ville tatt den bare for å passe inn?
Er det feigt å redde seg selv fra forfølgelse?
Ikke alle kan tilpasse oss så lett.
- Du lager ikke flekker på møblene. - Staten kokte nok sammen dette.
- De hadde ikke noe med dette å gjøre. - Jeg har hørt det før.
Gutten min, jeg har kjempet for mutantrettigheter siden før du fikk klør.
- Kalte han meg gutt? - Er det sant? Kan de kurere oss?
Ja, Rogue. Det ser ut til å være sant.
Nei. Professor.
De kan ikke kurere oss.
Hvorfor? Fordi det er ikke noe å kurere. Ingenting er galt med deg.
Eller noen av oss, for den saks skyld.
Hvordan skal vi som mutanter svare? Dette er min plan.
Dette handler om å organisere seg. Gi klagene våre til de rette folkene.
Vi må sette sammen en komité og snakke med regjeringen.
De forstår ikke. De vet ikke hvordan det er å være mutant.
Vi må vise dem, utdanne dem, si fra nå at vi har kommet for å bli.
Folkens, dere må høre. De tar oss ikke alvorlig...
- De vil utrydde oss. - Kuren er frivillig.
- Ingen snakker om utryddelse. - Det er aldri noen som snakker om det.
De bare gjør det.
Dere vil fortsette livene deres og ignorere alle tegnene rundt dere.
Og en dag når luften er stille og natten har senket seg, kommer de etter dere.
Da innser dere, mens dere snakker om komiteer,
at utryddelsen allerede er i gang. Ta ikke feil, mine brødre.
De vil angripe først.
De vil tvinge kuren på oss.
Eneste spørsmålet er, blir dere med i mitt brorskap og slåss?
Eller venter dere på den uunngåelige masseutryddelsen?
Hvem vil dere alliere dere med? Menneskene?
Eller oss?
Du snakker tøft til å være en fyr ikledd kappe.
Unna.
Hvis du er så stolt over å være mutant, hvor er merket ditt?
Jeg har blitt merket en gang, kjære. La meg forsikre deg.
Ingen nål vil noen gang røre min hud igjen.
Vet du hvem du snakker til?
Vet du?
Og hva kan du gjøre?
Så du er begavet?
Det, og mer. Jeg vet du kontrollerer metall.
Og jeg vet det er 87 mutanter her inne, ingen over klasse tre.
Bortsett fra dere to.
Aner du andre mutanter og deres krefter?
Kan du finne en for meg?
Slipp meg ut. Jeg krever at dere frigjør meg.
Vet dere hvem jeg er? Jeg er USAs president.
Å, president.
Hold kjeft.
Hvorfor gjør dere dette mot meg? Slipp meg ned. Jeg skal være snill pike.
Vær så snill.
Bare fortsett. Jeg skal spraye deg i fjeset, hurpe.
Når jeg kommer ut herfra, skal jeg drepe deg selv.
Ja, sikkert.
- Velkommen til Worthington laboratorier. - Takk, dr. Rao. Vanskelig å komme frem hit.
Sikreste stedet vi fant. Derfor holder vi kurens kilde her.
Han er mutant. Du forstår vår bekymring.
- Vi er enige med politikken din. - Hvor lenge skal dere holde ham her?
Til vi får kartlagt hans DNA. Vi kan kopiere det, men ikke lage det.
Og kraften hans? Hvor lang rekkevidde?
Du får se.
Jimmy.
Det er noen jeg vil at du skal hilse på.
Hei, gutt.
- Hei. - Jeg heter Hank McCoy.
Jeg er lei meg.
Det går bra.
Du har en fantastisk gave. Takk, Jimmy.
Utrolig, hva?
Ja, det er han.
- Hører du meg? Jeg er her ennå. Scott. - Stopp.
- Jeg er her. - Kutt ut.
Jeg trenger deg.
Stopp!
Hvordan?
Jeg vet ikke.
Jeg vil se øynene dine.
Ta av disse.
Stol på meg. Jeg kan kontrollere det nå.
Åpne dem. Du kan ikke skade meg.
- Hva skjedde? - Ingen anelse.
- Professor, alt i orden? - Dra til Alkali-innsjøen.
- Du vil ikke være her. - Vil du?
Jeg ser ingenting.
Jeg kan ta meg av det.
Hva i...?
Hun lever.
Den vannmengden som falt over Jean burde ha utslettet henne.
Den eneste forklaringen er at kreftene hyllet henne inn i en kokong av telekinetisk energi.
Vil hun klare seg?
Jean Grey er den eneste mutanten av femte klasse jeg har møtt. Uendelig potensial.
Mutasjonen hennes ligger i underbevisstheten hennes, derav faren.
Da hun var jente, skapte jeg en rekke psykiske barrierer
for å isolere kreftene hennes fra bevisstheten hennes. Jean utviklet dobbel personlighet.
- Hva? - Den bevisste Jean,
hvis krefter hun alltid kontrollerte, og den latente siden.
En personlighet som, under våre samtaler, ga seg selv navnet Phoenix.
En skapning fullstendig styrt av instinkt, bare begjær, glede og raseri.
- Visste hun alt dette? - Det er uklart hvor mye hun visste.
Det er viktigere om kvinnen foran oss er den Jean Grey vi kjenner,
eller Phoenix som iltert kjemper for å bli fri.
- Hun ser fredelig ut. - Jeg holder henne slik.
Jeg prøver å gjenopprette psykiske sperringer og fange udyret igjen.
- Hva har du gjort med henne? - Du må forstå...
- Du snakker om en persons sinn. - Hun må kontrolleres.
Noen ganger, når man fanger udyret, blir det sint.
Du aner ikke hva hun er i stand til.
Nei. Jeg ante ikke hva du var i stand til.
Det var et vanskelig valg. Jeg velger det minste av to onder.
Det høres ut som Jean ikke hadde noe valg.
Jeg må ikke forklare meg selv, minst av alt for deg.
I dag for første gang vil den såkalte mutantkuren bli tilgjengelig.
Reaksjon har ført til raseri for mutanter på begge sider.
Noen er desperate etter kuren, mens andre er fornærmet av bare tanken på den.
Vil minister McCoy bli et problem?
Vanskelig å si. Hans politiske synspunkt står i kontrast til hans personlige problemer.
Unnskyld meg, sir. Din sønn har ankommet.
Bra. Vis ham inn.
- Sikker på at du vil begynne med ham? - Jeg tror det er viktig. Ja.
- Hei, Warren. - Hvordan går det?
Sov du godt?
Jeg er stolt av deg som gjør dette.
Alt vil gå bra. Jeg lover.
Er du klar?
Transformasjonen kan være litt ubehagelig.
- Pappa, kan vi snakke om dette? - Vi snakket om det. Det er snart over.
- Alt vil gå bra. - Vent. Jeg kan ikke gjøre dette.
Warren, ro deg ned.
- Jeg kan ikke gjøre dette. - Jo.
Bare slapp av. Ta det rolig.
- Jeg lover at det går bra. Warren, slapp av. - Pappa.
Warren, det er et bedre liv.
Det er det vi alle ønsker.
Det er det du ønsker.
Det var det jeg sa.
På tide.
Jeg var opptatt. Fant du det du lette etter?
Kurens kilde er en mutant. Et barn på Worthington laboratorier.
Uten ham, har de ingenting.
Les fra gjestelisten.
"Celle 41205. James Madrox."
Denne ranet syv banker.
- Samtidig. - Jeg trenger en mann med dine talenter.
- Jeg er med. - Velkommen til brorskapet.
- Forsiktig med denne. - "Cain Marko. Isolatcelle."
Sjekk dette. "Fangen må være innelåst til alle tider."
"Hvis han bygger opp momentum, kan ingen gjenstand stoppe ham."
Så fascinerende.
- Hva kaller de deg? - Juggernaut.
- Jeg skjønner ikke hvorfor. - Skal du slippe meg ut? Jeg må tisse.
- Fin hjelm. - Holder ansiktet mitt vakkert.
Jeg tror han blir et fint tillegg til hæren vår.
Du reddet meg.
Jeg er lei meg, kjære.
Du er ikke en av oss lenger.
Så synd. Hun var så vakker.
- Man påvirker ikke politikk ved å slutte. - Politikk skjer uten meg.
Beslutningen om å gjøre kuren til et våpen, ble tatt uten meg.
Det som skjedde i den konvoien, var utilgivelig.
Det var et isolert tilfelle. De mutantene var en reell trussel.
Har du begynt å tenke på hvor farlig dette er?
Ja.
Jeg er bekymret for demokratiet når én mann kan flytte byer med tankekraft.
Jeg også.
Vi to vet at det bare vil bli verre.
Desto større grunn til at jeg må være hvor jeg hører hjemme.
- Hei, Logan. - Velkommen tilbake.
Tilbake hvor vi møttes. Men jeg var i ditt sted, og du i mitt.
Alt i orden?
Ja.
Mer enn i orden.
Logan, du får meg til å rødme.
- Leser du tankene mine? - Det trenger jeg ikke.
Det er i orden.
- Vent. - Nei.
- Dette er ikke deg. - Jo, det er meg.
Nei. Kanskje du bør ta det rolig.
Professoren sa at du kunne bli annerledes.
Og han vet det, hva?
Hva da? Tror du ikke han kontrollerer deg også?
Se på deg, Logan. Han har temmet deg.
Hvor er Scott?
- Hvor er jeg? - Du er på slottet.
Du må fortelle hva som skjedde med Scott.
Jean, si meg hva som skjedde med ham.
Herregud.
Se på meg.
Ikke forsvinn. Snakk med meg.
Se på meg.
Fokuser.
Drep meg.
- Hva? - Drep meg før jeg dreper noen andre.
- Ikke si det. - Vær så snill.
- Slutt. - Drep meg.
Slutt. Se på meg.
Det vil ordne seg. Vi kan hjelpe deg.
Professoren kan hjelpe. Han kan ordne det.
Jeg vil ikke ordne det.
Frivillig? De plasserte kuren i en pistol.
Jeg sa de ville angripe først.
Hva skal vi gjøre?
Vi bruker dette våpenet som ledestjerne for å bringe flere til vår sak.
Kom. Vi må bygge opp en hær.
Jeg fanget opp noe. En elektromagnetisk kraft. Den er enorm.
Det er en mutant.
Klasse fem. Kraftigere enn noe jeg har følt før.
Kraftigere enn deg.
Hvor er hun?
- Hva skjedde? - Hva har du gjort?
- Jeg tror hun drepte Scott. - Hva?
- Det er ikke mulig. - Jeg advarte deg.
Hun forlot slottet, men prøver å sperre tankene mine. Hun er så sterk.
Det kan være for sent.
- Vent her. - Hva?
Jeg må treffe Jean alene.
Du hadde rett, Charles.
- Denne er spesiell. - Hva gjør du her?
Samme som professoren. Besøker en gammel venn.
- Jeg vil ikke ha problemer. - Ikke jeg heller.
Skal vi gå inn?
- Jeg kom for å ta Jean hjem. Ikke forstyrr. - Akkurat som i gamle dager.
Hun trenger hjelp. Jean er ikke frisk.
Morsomt, du høres akkurat ut som foreldrene hennes.
Ingen kommer inn.
- Jeg visste du ville komme. - Selvsagt. Jeg har kommet for å ta deg hjem.
- Jeg har ikke noe hjem. - Jo. Du har et hjem og en familie.
Han tror dine krefter er for store til å kontrollere.
Jeg tror ikke manipulasjonene dine vil fungere lenger.
- Vil du kontrollere meg? - Han vil det.
Nei. Jeg vil hjelpe deg.
Hjelpe meg? Hva er i veien med meg?
- Absolutt ingenting. - Stopp.
Ikke denne gangen. Du har alltid holdt henne tilbake.
Til ditt eget beste, Jean.
Hold deg unna hodet mitt.
- Jeg går inn. - Professoren sa han skulle ta seg av dette.
Se på meg, Jean. Jeg kan hjelpe deg.
Kom deg ut av mitt hode.
- Kanskje du skal høre på henne. - Stol på meg. Du er en fare for alle.
- Jeg kan hjelpe deg. - Jeg tror du vil gi henne kuren.
Se på Scott. Du drepte mannen du elsket fordi du ikke klarte å kontrollere kraften.
Stopp!
Det var det.
Jean, slipp meg inn.
Ikke la det kontrollere deg.
Kjære deg. Bli med meg.
Vi lever i en mørkets tid.
En verden full av frykt, hat og intoleranse.
Men i hver tid, er det de som kjemper mot det.
Charles Xavier ble født inn i en delt verden.
En verden han prøvde å hele.
Et oppdrag han aldri så fullført.
Det er visst store menns skjebner å ikke se målene sine oppfylt.
Charles var mer enn en leder, mer enn en lærer. Han var en venn.
Når vi var redde, ga han oss styrke.
Og når vi var alene, ga han oss en familie.
Han er kanskje borte, men visdommen hans lever videre i oss, studentene hans.
Hvor vi enn drar, må vi bære med oss hans visjon.
Og det er en visjon om en forent verden.
- Alt i orden? - Ja.
Det er bare... Xavier kom hjem til meg.
Han overbeviste meg om å komme hit.
Ja, meg også.
- Vi føler alle det samme. - Nei, det gjør vi ikke.
Du har Rogue og jeg har...
Jeg bare savner å være hjemme.
Den første snøen og alt det.
- Bli med meg. - Storm ba oss bli på rommene våre.
Slapp av. Vi blir ikke tatt.
Du kan jo gå gjennom vegger. Kom igjen.
Dette stedet kan også være hjemme.
Takk for dette, Bobby.
Trenger du skyss?
Hvor skal du?
Du vet ikke hvordan det er å være redd for kreftene dine og å komme nær noen.
Jo.
Jeg vil kunne berøre folk, Logan.
En klem. Et håndtrykk.
Et kyss.
Jeg håper du ikke gjør dette for en fyr.
Hvis du vil dra, så dra.
Bare vær sikker på det er det du vil.
Burde du ikke be meg om å bli?
Om å gå opp og pakke opp?
Jeg er ikke faren din. Jeg er din venn.
Bare tenk på det jeg sa, Rogue.
Marie.
Husker du da vi møttes? Vet du hvajeg så dajeg kikket på deg?
Jeg så det neste skrittet i evolusjonen som både Charles og jeg drømte om å finne.
Og jeg tenkte: "Hvorfor ville Charles ha forvandlet denne gudinnen til en dødelig?"
Jeg kan manipulere og sysle med denne, men du kan klare alt.
Alt tenkelig.
Nok.
Du høres ut som ham.
Jean, han ville holde deg tilbake.
- Hva vil du? - Jeg vil du skal være det du er.
Som naturen ville.
Den kuren er ment til oss alle. Hvis vi vil ha frihet, må vi kjempe for den.
Og den kampen begynner nå.
Hun bør ikke være her med oss.
- Hennes krefter er helt ustabile. - Bare i gale hender.
- Stoler du på henne? Hun er en av dem. - Det var du også en gang.
Jeg støttet deg alltid. Ville ha drept professoren hvis jeg hadde fått sjansen.
Charles Xavier gjorde mer for mutantene enn du noen gang får vite.
Jeg er bare lei meg for at han måtte dø for at vår drøm skulle leve.
- Hva skal vi gjøre nå? - Xavier startet denne skolen.
Kanskje den bør gå i graven med ham.
- Vi sier til studentene at de skal hjem. - De fleste av oss har ikke noe sted å dra.
Jeg kan ikke tro at vi ikke skal kjempe for denne skolen.
Unnskyld. Jeg vet det passer dårlig.
Jeg ble fortalt at dette var et trygt sted for mutanter.
Det var det.
Og er det fremdeles. Vi skal finne et rom til deg.
Hank, si til alle studentene at skolen forblir åpen.
- Pete. Har du sett Rogue? - Ja, hun dro.
Hvor er jeg?
Stopp.
- Hvor skal du? - Hvor tror du?
- Hun er borte. Hun kommer ikke tilbake. - Det vet du ikke.
Hun drepte professoren.
Det var ikke Jean. Den Jean jeg kjenner, er der fremdeles.
Hvorfor kan du ikke innse sannheten?
- Hvorfor kan du ikke bare la henne gå? - Fordi...
Fordi du elsker henne.
Hun tok sitt valg. Nå må vi ta vårt. Hvis du er med oss, så vær med oss.
XAVIERS SKOLE FOR BEGAVEDE BARN
Vi trenger ingen kur.
Henter du kuren så du kan dra tilbake til mamma og pappa?
Jeg leter etter noen.
Jeg skjønner. Kjæresten din.
Jeg tenkte hun ville ha kuren. Hun er patetisk.
Kom igjen, lceman.
Begynn.
Samme gamle Bobby. Fortsatt redd for å slåss.
Dagens angrep var bare vårt første.
Så lenge kuren finnes, vil vår krig rase.
Byene og gatene deres vil ikke være trygge. Dere vil ikke være trygge.
Og til mine medmutanter, kommer jeg med dette tilbudet:
Bli med oss, eller ikke stå i vår vei.
Nok mutantblod har blitt utgytt allerede.
Vi prøver å spore dem, sir. Vi jobber hardt.
- Vi kan ikke la ham gjøre dette. - Du vet jeg er enig, sir.
Dette angår landets sikkerhet. Sikre Worthington laboratorier.
Send ut tropper med kurvåpen straks.
Trask, du må finne Magneto og stoppe ham med alle midler.
Magneto vil ha krig. Vi skal gi ham en.
Kom igjen.
Overgi gamle våpen. Overgi alt metall.
Bajonetter, magasiner, lD-brikker.
Hent plastikkvåpnene. Hent kurbeholderne.
Absolutt ikke noe metall.
Vi trenger ingen kur!
De vil kurere oss. Men jeg sier til dere at vi er kuren.
Kuren mot den svake, ufullkomne tilstanden som heter homo sapiens.
De har sine våpen.
Vi har våre.
Vi skal slå til med en hevn og en vrede som denne verden aldri har bevitnet.
Og hvis noen mutanter står i veien, skal vi bruke denne giften mot dem.
Vi skal dra til Alcatraz Island, ta kontroll over kuren og knuse kilden.
Og ingenting kan stoppe oss.
Jeg kjenner lukten av adamentium på lang avstand.
- Jeg kom ikke for å slåss mot deg. - Smart gutt.
- Jeg kom etter Jean. - Tror du jeg holder henne her mot sin vilje?
- Hun vil være her. - Du vet ikke hva du du har med å gjøre.
Jeg vet det godt. Jeg så hva hun gjorde mot Charles.
Og du sto der og lot ham dø?
- Jeg drar ikke herfra uten henne. - Jo, det gjør du.
To minutter til treffet, president.
Vi har en satellittoverføring av Magnetos operasjonsbase.
- Hvordan fant vi den? - Hun sa alt vi ville vite.
En forlatt kvinnes raseri kjenner ingen grenser.
Nærmer oss mål rett frem.
Still inn 360-graders angrep.
Dette er Team Leader til Bravo One. Vi har klarsignal.
OK, send dem inn.
Stopp, mutanter. Opp med hendene.
Jeg gir opp.
Beklager, det var en avledningsmanøver.
Hvis han ikke er der, hvor i helvete er han?
Worthington laboratorier. Det ender hvor det begynte.
- Sikkert at gutten er inne ennå? - 100%.
Hvordan skal vi komme dit? Jeg svømmer ikke.
Overlat det til meg.
Hva gjør du her?
Jeg trenger hjelp.
- Du fant henne. - Hun er med Magneto.
- Hvor? - På farten. Jeg vet hvor de skal.
- Sier du at du så Magneto? - Vi må dra. De skal angripe Alcatraz.
- Det er tropper på den øya. - Ikke nok til å stoppe ham.
La oss kle på oss.
- Utrolig at denne passer. - Får Magneto kuren, kan han ikke stoppes.
- Hvor mange har han? - En hær. Og Jean.
- Hans krefter er begrenset, ikke hennes. - Vi er bare seks, Logan.
Ja. Vi er i undertall.
Jeg skal ikke lyve for dere.
Men vi mistet Scott.
Vi mistet professoren.
Hvis vi ikke slåss nå, vil alt de sto for dø med dem.
Jeg vil ikke la det skje.
Vil dere?
Da står vi sammen.
X-Men.
Alle sammen.
Vi er med.
Kom igjen.
- De er klare. - Ja, jeg vet det.
Men er du klar til å gjøre det nødvendige når tiden kommer?
Pappa, hva skjer?
Det er et jordskjelv.
Vi er fanget.
Charles ville alltid bygge broer.
Herregud.
Tilbake. Søk dekning!
Gutten er i det sørøstlige hjørnet av bygningen.
- Greit. - Vi river det!
I sjakk går bøndene først.
Menneskene og våpnene deres.
Plastikk. De har lært.
Derfor går bøndene først.
Ta broen!
Fyr!
Arclight, bruk sjokkbølgene dine. Sikt på våpnene.
- Du store min. - Over til usynlig.
- Hva med jetflyene? Stridsvognene? - Magneto vil knuse dem.
- Hvor er bakketroppene våre? - 30 minutter unna.
Gud hjelpe oss.
De kommer etter ham.
Aldri gjør det igjen.
Dekk dørene!
Sammen! Og hold linjen.
De har forrådt sin egen sak.
Drep dem!
Ikke ennå.
Gå inn og hent gutten. Og drep ham.
Med fornøyelse.
Vent!
Han vil ta gutten.
Ikke hvis jeg kommer først.
Kom igjen.
Få dem til å vokse tilbake.
Vet du ikke hvem jeg er?
Jeg er Juggernaut, hurpe.
Skal dere noe sted?
- Du fant opp kuren, ikke sant? - Ja.
Jenter.
Ikke skad ham.
Slipp meg. Jeg har ikke gjort noe.
Ro deg.
Alt vil gå bra.
- Jeg trodde du var diplomat. - Som Churchill sa: "Det kommer en tid..."
Du skjønner.
Ikke, vær så snill.
Nei, slapp av. Jeg skal hjelpe deg. Jeg skal få deg ut herfra.
Denne vei.
- Herregud. Hva skjer? - Kreftene dine virker ikke med meg.
Hold deg nær, OK?
- Jeg er feil fyr å leke gjemsel med. - Hvem gjemmer seg, kjøtthue?
Ikke.
Ikke gjør dette. Jeg ville bare hjelpe dere.
Ser det ut som vi trenger din hjelp?
Det er på tide å avslutte denne krigen.
Søk dekning.
Unna vei.
- Kom igjen. - Kom igjen.
Gå!
Vi jobber som team.
Angrep er det beste forsvar.
Bobby, tror du at du kan ta din gamle venn?
Sett i gang.
Storm, vi trenger dekke.
Greit.
Du er kjørt, Bobby.
Kanskje du bør gå tilbake til skolen.
Du skulle aldri ha dratt.
Nå setter vi i gang.
La det bli en strike.
Du lærer aldri, gjør du vel?
Jo, faktisk.
Jeg er...
En av dem?
Det var dette de ville med oss alle.
Det er over, Jean.
Det er over.
Ikke skyt!
Ut, alle sammen.
Hva har jeg gjort?
Bare jeg kan stoppe henne. Få alle i sikkerhet.
Dra.
Jeg vet du er der ennå!
Ville du dødd for dem?
Nei, ikke for dem.
For deg.
Redd meg.
Jeg elsker deg.
Du er tilbake.
Jeg er lei meg.
Jeg måtte.
- Det var ikke det jeg ønsket. - Jeg vet det.
Det var det jeg ønsket.
Godt å se deg.
En takknemlig nasjon introduserer vår nye ambassadør i FN,
og representanten for verden for alle amerikanere - mennesker og mutanter.
Dr. Hank McCoy.
Slik skal det gjøres, pelsball.
God morgen.
Hei, Moira.